Margarita, kan vi holde kransedag i dag?
Det er muligt.
Kom nu. Vi skal lave adventskranse.
- Og rosenlys. - Vær nu stille.
Jeg har ikke valgt, hvad det er for en dag.
Søster Margarita, da det er advent og tid til soning -
- vil jeg gerne undskylde for det, der skete i min celle.
Det har ikke været let at have mig her.
Og jeg ved ikke, hvad De har oplevet med mænd udenfor murene.
Men vi mænd er ikke alle onde.
Fred være med Dem, søster.
Det er ikke kransedag, Carla.
I dag maler vi med rødt.
Der skal males med rødt.
Hvilke farver vil De have, fader?
- Til hvad? - Deres tøj.
Hvor er det smukt.
Jeg troede, det var et ligklæde, og at mit blod var den røde farve.
Hvorfor spilde uld på de døde?
Der er kun én plads tilbage.
Deres. Afslutningen på Deres historie.
De farver, vi ikke har, kan jeg lave. Så vælg.
Jeg har bestilt værelse i mit navn.
- Patricia Stanford. - Mrs. Stanford?
Vi har ventet på Dem.
Mr. Colquin har forberedt alt til Deres ankomst.
Flere beskyldninger mod kirken om overgreb på børn dukker op -
- og kirken anklages for at forsøge at lægge låg på det.
I har hørt meget om manden Ignatius.
Præsten. Og alle hans bedrifter.
Den mand kendte jeg ikke.
Jeg kan kun fortælle om drengen.
Min lillebror.
Min Ignatius.
Lige fra begyndelsen var han anderledes.
Ignatius havde nemlig en gave.
Som barn så han ting.
Farver. I tal og musik.
Tallet et var blåt som himlen. To var skarlagen.
Musik var en myriade af farver. Bølger i luften, som kun han så.
Men for børnene i skolen og for nonnerne -
- og alle andre var det en gave, som skulle prygles ud af ham.
Jeg prøvede at beskytte Ignatius bedst muligt.
Men da han var 13, bestemte mine forældre -
- at en katolsk kostskole var svaret på min brors problem.
Derefter så jeg ham mere og mere sjældent.
Den dag, hvor han dimitterede, kunne jeg ikke genkende ham.
Han sagde stolt, at han var blevet kureret for sin lidelse...
...af Gud.
Og han ville ikke mindes om sin skamfulde fortid.
Især ikke af mig.
Du er alkymist, Margarita.
Da min yngste, Nat, fyldte fire, sagde han til mig:
"Et er hvid. To er grøn som en kålorm."
Min Nat har også synæstesi.
Da jeg indså det, ringede jeg til Ignatius.
Jeg fortalte, hvordan Nat var som ham med farverne.
Så hørte jeg, at Ignatius... græd.
Han lovede at komme på besøg og endelig møde drengene.
Jeg så aldrig min Ignatius igen.
HAR JEG DERES TILLADELSE?
JA. GØR, HVAD DER END KRÆVES.
Tak for al din hjælp og din venlighed.
Ingen årsag.
Vi kan vente på dig, så vi kan følges til gravøl.
Det lyder godt.
Malachi.
Præsten, der var her, Bob. Hvor er han?
Han havde nogle presserende ærinder.
Fortæl ham, at han skal svare mig på nogle spørgsmål.
Naturligvis. Det siger jeg videre.
Mine herrer, planen er ændret.
Der er dårligt vejr på vej. Rundturen bliver i morgen.
Så får De klostret at se, når det tager sig bedst ud.
Patricia?
Min elskede pige.
Der var engang...
...en konge og dronning, som brændende ønskede sig et barn.
Men det lykkedes ikke.
Dronningen bad til Gud om et mirakel.
En morgen vågnede de -
- og fandt et spædbarn i en krybbe af roser ved siden af sengen.
De døbte pigen Tornerose.
Hendes barnedåb var storslået.
Kongen og dronningen hidkaldte 12 vise kvinder fra det ganske land.
De skulle give deres gaver til deres lille datter.
En vis kvinde gav hende visdom.
En anden gav hende godhed.
Så kom glæde, kærlighed og styrke.
Hun fik så mange gaver.
Men en trettende vis kvinde var ikke blevet inviteret.
Den gamle heks kom og forbandede Tornerose.
Hun sagde, at når hun fyldte 13 -
- ville Tornerose stikke sig på en nål og dø.
Kongen og dronningen var så bange, at de forbød alle nåle i kongeriget.
Fra den dag holdt de Tornerose inde på slottet -
- for at beskytte hende.
Tornerose voksede op i kærlighed og lykke.
Men på den morgen, da hun fyldte 13 år -
- vågnede hun og følte sig underligt rastløs.
Hun gik frem og tilbage på gangene.
Til sidst havnede hun i en del af slottet, hun ikke kendte.
En dør lokkede hende med et sælsomt lys indefra.
Da hun gik over dørkarmen...
...begyndte Tornerose at bløde fra et sår -
- som ingen kunne se.
Hun kiggede op, og den gamle heks ventede på hende.
Den vise, gamle kvinde forklarede mysteriet -
- hvor kroppen bløder hver måned uden at dø.
I stedet vokser ens visdom.
Barnet, Tornerose, døde den dag.
Og blev genfødt som kvinde.
Da De forsvandt, brugte familien tid og penge på eftersøgningen.
De blev desuden efterforsket af politiet -
- angående Jeremiah Smiths død, men også angående Dem.
Mange troede, at De var blevet myrdet den samme aften -
- som led i en form for mørklægning.
Dit lig skulle ligge begravet et sted på vores jord.
Aviserne rykkede vores familie gennem sølet.
Hvilket fører os til Deres arv.
De har i ti år været væk og har ikke krævet deres arv -
- så i henhold til Deres fars testamente tilhører arven nu fonden.
Da jeg er tilbage, tilfalder den vel mig?
Deres ret til at kræve arven er forældet.
Det springer en generation over. Den kan kun gå til Deres børn.
Det er jo latterligt.
Det er min retmæssige arv.
De kan bestride det i retten og formodentlig vinde.
Men det kræver tid og penge.
Derimod kan jeg give dig pengene, som du har brug for -
- hvis du indvilliger i et enkelt krav.
Og hvad er det?
Stanford-navnet skal genvinde sin tidligere glans.
For at få pengene, skal du møde pressen i eftermiddag -
- op oplæse en forberedt udtalelse -
- i hvilken du fortæller, at du er genopstået -
- og derved frikender familien for enhver misgerning.
Derefter kan du vende tilbage -
- til dit relativt anonyme liv som en Sankt Agnes-søster.
Jeg skal altså rense dig for mordet på Jeremiah?
Jeg gjorde ikke andet den aften end at sende Arthur ud efter dig.
- Han skulle dræbe Jeremiah. - Vær ikke dum.
Arthur skulle bare skræmme ham væk. Jeg ville beskytte dig.
Du ville beskytte dit elskede familienavn -
- fra den skandale, at din datter var forelsket i en sort mand.
Og den smukke mand...
...blev tævet ihjel lige for øjnene af mig.
Det kan jeg ikke gøre.
Så drages Deres mors tilbud tilbage -
- og testamentets regler gælder stadig.
Så hvis du ikke kan fremskaffe en arving af vores blod...
Alt er klart. Lige i tide til bønnen.
Hvad er der galt?
Der er ingen fare, søster Margarita.
Det er fader Bob.
Han gør dig ikke fortræd.
Nonne nummer to.
Margarita.
Hvor i alverden fandt de dig?
Carla!
Vær ikke bange. Fader Bob er Ignatius' ven, ikke sandt?
Du ringede og sagde, at tre nonner holdt dig fanget.
Hvor er den tredje?
Jeg tror, kongeblåt passer sig bedre til din genopstandelse.
De vil også klæde dig.
Stanford-diamanterne.
Sådan.
Få nu fart på. Tiden er knap. Pressen samles.
Jeg er inde ved siden af, hvis du har brug for mig.
Hvordan ville det fungere, hvis jeg havde en arving?
De skulle bevise det med en enkel dna-test.
Så ville Deres arving blive anerkendt som en Stanford -
- og få pengene, jorden, titlen og Deres arv.
Tak.
Når biskoppen får at vide...
Han ved det hele, Ignatius.
Kvinderne skal herfra med dig i dag.
Sankt Agnes-søstrene er en lukket orden.
- De er nødt til... - Sankt Agnes-søstrene findes ikke.
Hvem ved, hvem de er, og hvordan de kom hertil?
- De er søstrene... - De er ikke nonner!
Hvilken nonne ville holde en præst fanget og torturere ham?
Se dog på dig selv!
Og nu siger du, at en såkaldt nonne -
- er taget til fastlandet for at købe ejendommen?
- Jeg ved, hvad du er ude på. - Vi ved kun én ting.
De er trængt ind på en værdifuld kirkeejendom -
- og skal væk herfra med deres ækle dyr.
Nej.
Jeg kan bevidne, at de virkelig er Sankt Agnes-søstrene.
Og de kommer ikke til at blive fjernet.
Udmærket.
Patricia?
Er du klar?
Kære mor. Jeg kom hertil, fordi jeg troede -
- at jeg kunne redde mine søstre og vores hjem med penge.
Men prisen for de penge -
- om de koster mig min tavshed eller min arving -
- er en pris, jeg ikke er villig til at betale.
Du må tale med pressen alene.
Det, du siger, bliver dit valg. Din historie.
Jeg lader denne engel, Carla, blive tilbage og våge over dig.
Det er den eneste del af min datter, som familien Stanford får.
Søster. Jeg kan ro dig derover.
Er der andet, du vil have med?
Nej.
Undskyld.
Jeg blev desværre ikke færdig med mit tøj...
...og med min historie.
Båden venter. Vi skal gå et stykke, men det går sikkert.
Søster Margarita. Søster Carla.
Her skal ryddes, uanset hvordan! De skal ned på båden!
Slip hende!
- Løb! - Er du blevet vanvittig?
Nej!
Det giver ingen mening at genoplive dig.
Nej!
Kom! Kom!
- Ind med dig. - Du klarer dig.
Skynd dig.
Vær stille.
Ind. Din tur.
Nej, jeg vil hjælpe dig.
Du må gemme dig. Se på mig.
Hold dig skjult, til jeg kommer.
- Lov mig det. - Ja.
Godt, jeg kommer og henter dig.
Det lover jeg. Ind med dig.
Godt.
Margarita!
Det behøver ikke at være sådan her!
Tag af sted med mig.
Jeg gør dig ikke noget.
Fastlandet er ikke så slemt.
Du vil lære at elske det.
Nej!
Margarita, hvad har du gjort?
Vi må hjælpe hende!
Hellige Sankt Agnes-moder, hjælp mig. Jeg beder dig.
Kom frem, din heks!
Nej. Nej.
Nej! Udyr!
Nej! Margarita, nej!
Tilgiv mig, hellige moder. Jeg har svigtet dig.
Jeg har syndet og gjort, hvad der i dit åsyn er ondt.
Du er retfærdig i din dom og kan dømme mig med rette.
Jeg er uren og skamfuld. Jeg er ikke din kærlighed værdig -
- og jeg fortjener ikke livets gave.
Nej. Jeg sagde nej!
Du godeste.
Lad os fyldes med glæde.
Tag imod dette offer, hellige moder.
Tag imod min sønderknuste ånd og mit sorgfulde hjerte.
Jeg beder til, at du ikke vil foragte mig.
Vær mig nådig, moder. Vær mig nådig.
Nej!
Hjælp mig!
Carla!
Carla.
Træk vejret. Træk vejret!
Træk vejret.
Gud, tag ikke min datter. Lad mig beholde hende.
Carla!
Lad mig beholde Carla!
Carla.
Mor?
Jeg har jo sagt, at de er døde.
Eders hænder er fulde af blod.
Tvæt jer og rens jer.
Bort med de onde gerninger fra mine øjne.
Hør op med det onde.
Lær det gode.
Er eders synder som skarlagen...
...de skal blive hvide som sne.
Er de end røde som purpur...
...de skal dog blive som uld.
Men jeg så dem jo.
Jeg så dem opslugt af flammer.
Eders hænder er fulde af blod.
Tvæt jer og rens jer.
Bort med de onde gerninger fra mine øjne.
Hør op med det onde. Lær det gode.
Du skal se dette mirakel, søster.
Vær ikke bange.
Søster Margarita, se.
Jeg er blevet helbredt.
Hellige moder.
Salig er du. Du reddede en synder og gjorde mg hel igen.
Du opvækkede mig, Margarita, så jeg kan fortælle om din dåd.
Jeg vil træde ud i verden og forkynde dit navn.
Hver Sankt Agnes-novice får et stykke tøj, når hun sværges ind.
Hendes eget hår er strikket deri.
Det knytter hende og os sammen.
Hver strikket beklædning fortæller en historie fuld af mening.
Det indeholder mønstre fra strikkerens eget liv.
Det hylder fantasiens kraft.
Og styrken i vores historier, der helbreder og forandrer liv.
Kun når tøjet er klart, og hendes historie er fortalt -
- er novicen klar til at blive en Sankt Agnes-søster.
Hvad beder du om?
Guds barmhjertighed og den hellige vanes nåde.
Beder du med hele dit hjerte?
Ja, det gør jeg.
Må Gud skænke dig udholdenhed, min datter.
Jeg går ikke længere end hertil.
Op med dig. Ellers går dit tøj i stykker, før du når hjem.
Når jeg kommer tilbage, vil jeg blive afhørt -
- og paven vil sende et bud ud for at bekræfte miraklet.
Tror du, biskoppen vil tillade det?
- Er det... - Den er fader Bobs.
Med alle beskederne til og fra biskoppen.
Ja, jeg tror, han bliver en stor fortaler.
En seraf!
Kom med mig.
Jeg troede, du var stukket af.
Tak.
Gæt, hvem der har skrevet. Den forbandede fader Bob.
Hvad har han at sige?
For fanden da også.
Kors. Er det ham?
Frankie!
ET ÅR SENERE
Velkommen til Portaross, hvor Sankt Agnes-klostret ligger.
Skønt ordenen er lukket, tillader søstrene et årligt besøg -
- for at hylde søster Margaritas mirakel.
Rundture afgår hver time. Bliv venligst i køen.
- En historie? - Det er din tur, Iphigenia.
Der var engang tre søstre -
- som boede i et stort hus højt oppe på en bakke.
De var glade og tilfredse, indtil en dag...
Tekster: Torben Grønbæk Jensen www.sdimedia.com